Din episodul anterior:
- Ce faci? E mașina mea. - Reintrare în posesie.
- Cât de curând ne poți oferi prezentarea? - Săptămâna viitoare.
Mi-au dat slujba.
Eu nu-s escortă.
Sunt doar un tip obișnuit care a luat-o nițel razna vreo două zile.
Acum chiar vreau să revin la școală. Sunt foarte apreciată.
Nu-mi voiam decât telefonul înapoi, dar tu tot ai sunat la fisc.
Fura de la tine vechea ta firmă, în jur de un milion.
Voiam doar să-ți aduc ce-ți mai datoram. Nu vreau să te mai văd.
Faină mașină.
Fantele ăsta a pus-o.
Trebuie să-i trimit asta tatălui meu imediat.
Ieși de-acolo...
Pervers! Pervers!
A rupt-o cu mine, frate. A zis că nu vrea să mă mai vadă!
- Te vedeai cu fiică-mea! - Cu cine? Nu!
- Uite! - Fiică-ta era?
Tică...
Nu știam că era fiică-ta, frate! Precis a recunoscut mașina, sau ceva.
Nu-s vreunul din ăia, da? Credeam că vorbeai de Grace.
Grace? Încă te vezi cu Grace?
Gata timpul, trebuie să...
- Îmi datora bani, n-am făcut nimic. - Atunci de ce fugi?
Fiindcă i-ai pus să-mi ridice mașina și nu mai am acces la conturile mele.
Dacă te schilodesc, mă bagă la "cu premeditare".
Și, Iisuse! Nu-i de mirare că lui Grace îi venea s-o ia pe pereți acasă.
Ești chiar mai paralel cu toate decât spunea.
- Zici că a spus ea asta? - Printre altele.
Gen, ce? Ce a mai spus?
Cum că ți-ai dat complet demisia din căsnicie cam de vreun an.
- Ce? De vreun...? - Da. Și ești indisponibil emoțional.
- Uneori. - E o femeie foarte talentată.
Da...? Trebuie s-o sprijini în încercarea de a-și urma visurile.
- Să-și urmeze visurile...? - Da, e clișeic; și ce? Așa simte ea.
Ce... ce a mai spus?
- Doar atât îți spun. Secret profesional. - Ce anume? Ce, ești și avocat?
E codul meu, da? Femeile nu vin la mine doar pentru sex.
E vorba de... a fi ascultate.
De multe ori știu mai multe despre ele decât bărbații lor.
Ele au încredere în mine și n-am să le trădez asta.
Nu. Asta-i prosteală. Nu-ți mai fac jocul ăsta.
Vrei să-mi distrugi viața fiindcă a ta e atât de vraiște, ți-o distrug și eu.
Da? Karma e o mare cățea când o scoți din sărite.
Și relații am și eu.
Ai dreptate. Asta-i prosteală.
Dacă-i opresc pe cei de la fisc?
Ascult.
Vreau să știu tot ce știi despre Grace...
Și ce a spus despre mine și căsnicia noastră.
- Ar trebui s-o întrebi pe ea însăși. - Nu. Vreau adevărul.
Tu oprești fiscul și eu îți spun ce știu?
Facem un schimb. Când ne vedem data viitoare.
Ar fi bine să n-aibă nicio zgârietură.
~ Nu obțin nicio... ~
~ Satisfacție... ~
~ Și încerc, și-ncerc... ~
~ Și încerc... Și încerc... ~
~ Nu obțin nicio...~
Satisfacție 01x03 - Prin competiție
Traducerea: Reef
Dumnezeule... Mamă.
Ce-i? E fain cântecul.
Nu-i vorba de cântec. Dansul pe scaun: nu-i a bună.
Ce-i "dansul pe scaun"? A, asta...?
- Încetează, te rog. Te implor. - Ei, hai: tu o faci tot timpul.
Fiindcă eu știu cum să mă mișc. Uite:
Cum, așa...?
Salut.
Nu, aproape am ajuns.
Super.
- Ai putea opri aici, mamă? - De ce?
Doar fiindcă nu mă lași să conduc eu
nu trebuie să arăt ca o bleagă în ziua revenirii mele.
- N-ai să arăți ca... - Mamă: vrei te rog să...
Sigur. Cum să-ți stric reputația?
Grijă la portofoliul meu.
- Azi e prima ta zi? - De-aia-i așa importantă școala.
Știi, competențele învățate în facultate sunt...
Auzi: concentrează-te pe note, da? Nu doar pe elevii meseriași.
Anika!
Ceau...
- Mike. Mulțumesc că ai trecut. - Ai noroc că mi-era în drum.
Am spus valetului că-s jos în cinci minute.
- Deci mi-ai ascultat întregul mesaj? - Da, și nu pricep.
Voiai tunurile pe tipul ăsta, Simon, de parcă i-ar fi tras-o nevesti-tii.
S-au schimbat împrejurările.
Vreau să faci să înceteze totul.
Nu poți elibera Kraken-ul și să-l chemi iar înapoi, Neil, nu așa merge cu fiscul.
Uite: dă-mi planul tău de pensii private, ți-l investesc, doar...
Trebuie să poți face ceva.
Știi că aș face orice pentru tine, frate. Practic m-ai dus în spate prin facultate.
Dar a luat mult să-l etichetez, trebuia să fac să pară că e vizat direct.
Știu, și-ți sunt recunoscător.
Dosarul lui a ajuns sus.
Șeful meu a trecut la tunuri, face din el un exemplu.
Îmi pare rău. Tipul e terminat.
Bună...
- Patrick e pe-aici? - Scuze.
Mi-am ratat ora de yoga și dacă nu mă-ntind, mă simt ca dracu'.
Tu trebuie să fii Grace. Eu sunt Alex, managerul de proiect pentru redecorare.
Ești atât de... tânără.
Mi-am spus că ai făcut o treabă tare bună cu designul.
Mersi.
Scuze, nu știu de ce am spus aia. Nu mi-a spus Patrick că...
- Urma să mă văd cu altcineva. - Mi-a plăcut cum ai folosit travertinul.
Unii cred că-i depășit, dar eu zic că nu poți da greș cu ce-i clasic -
dacă-l potrivești cu măsură.
Deci mă uitam peste copia schiței tale de dimineață.
Pe viitor: zona de așezat trebuie să fie tot timpul spre sud-vest.
Feng shui elementar.
Deci va trebui să rearanjăm aici, aici și aici.
Am discutat cu Patrick cum să acoperim zona de recepție.
Da, precis înainte ca cineva să facă și un buget propriu-zis.
- Totuși, asta va... - ...Fi bine. Crede-mă.
Și acum, că lucrezi pentru mine, tăierea costurilor va fi parte a slujbei.
- Lucrez pentru tine? - Da...
E furnizorul meu. Trebuie să răspund. Ceau, Sam.
Da, ar fi perfect. Mulțumesc...
- Îți spun eu: doar de asta n-am nevoie. - A cerut o-ntâlnire de care nu știam?
Habar n-am. A năvălit aici azi-dimineață de parcă ar fi patroana.
Samantha Lipton, ți-l prezint pe celălalt manager-partener, Neil Truman.
Foarte încântat de cunoștință.
Atunci precis nu ți-a spus Charles nimic despre mine.
Mai întâi, vreau să vă spun ce încântați suntem
că dvs. și Charles sunteți acum parte din familie.
Tu ești cel care a descoperit erorile de contabilitate la fosta lui firmă, nu?
Da.
- Bravo. - Mulțumesc.
Dar eu știam de discrepanțele alea de ani de zile. Eu le-am aranjat.
Dvs. le-ați aranjat...?
Odată pe lună, din '97, se transfera un milion de dolari în contul meu personal,
fără știrea soțului meu.
Și va fi în interesul nostru al tuturor dacă am continua aranjamentul și aici.
Îmi pare rău, dnă Lipton. Nu pot face asta.
Neil.
Eu și soțul meu suntem căsătoriți de aproape 30 de ani.
- Banii lui sunt banii mei. - Înțeleg asta.
Știu bine de celelalte femei ale lui. Și probabil ar trebui să divorțez și gata.
Dar nu vreau să cheltuiesc toți banii pe care-i pot stoarce de la el
pe o armată de contabili judiciari care să investigheze corporațiile-marionetă
pe care le-a înființat pentru a-și ascunde adevărata avere.
Avem noi secretele noastre, dar eu și soțul meu ne cunoaștem tare bine...
În felul nostru personal și special.
Fă aranjamentele necesare să-și ia partea lunară și gata.
- N-am să fac asta. - Ba o vei face!
I-am promis lui Charles că îi spun mereu adevărul.
Și știi ce? A funcționat.
E clientul nostru. Acum dă-i doamnei banii ei.
Noi ne ocupăm de finanțele, nu de căsnicia lui.
Vineri, ora 22
- A... a murit cineva? - Cine anume v-a sunat?
Nu știu. Am auzit doar: "vino la școală" și am zburat. E totul în regulă?
- I-am cerut asistentei să te sune. - Ești bine? Ce-ai pățit?
- Am avut doar o chestie la stomac. - Unde-i maică-ta? E bine? Taică-tău?
E prima ei zi la noua slujbă, iar tata-i mereu în vreo ședință.
- Deci mi-am zis că tu... - Îți voi fi alături, ceea ce și sunt.
Alături. De tine.
Ce ar trebui să fac?
- Nu trebuie să faci nimic. Am să... - Bun.
Auzi, i-am spus maică-tii să nu mai bage gume de-alea-n tine.
O presez de ani buni să treacă la vegani sau măcar să te pună pe pro-biotice.
- Mă lași să stau la tine după-amiază? - La mine?
- Anika? Salut. Te duci acasă? - Da. Știi tu...
Jake și Russ vor veni pe la noi la mine acasă mai încolo. Ai să-i ratezi.
Bun... Fă-te bine, da?
Putem pleca?
Ne-am înțeles, Shouji: fără taxe de ștampilă. Nu pentru un cont nominal.
Nu pot face excepție la acest cont anume.
Păi dacă-ți desfaci chimonoul și-ncepem cu aporturi nete...
Vrem detalii în acest anume...
Trebuie să-nchid, dragule. Cel mai superb bărbat tocmai mi-a intrat în casă.
Te las cu Lisa. Salut-o pe nevastă-ta.
(Japoneză...)
Mai știi, înainte de fibra optică, pe când afacerile se făceau pe fusul tău orar?
Nu poți trimite o astfel de cutie la mine în birou.
Nici măcar nu știi pentru ce-i. Să ți-o trimit mai bine acasă?
Ți-am spus că te caut eu când voi fi gata.
E o invitație la o petrecere, dragule, nu o cerere în căsătorie.
Vreau să te prezint unor prieteni de-ai mei. Să guști puțin din ce am de oferit.
Știu ce ai tu de oferit.
O pun atunci în termeni mai familiari ție: e o șansă de a-ți crea relații.
- Chiar pentru aia o fi petrecerea asta? - Nu pentru aia sunt toate petrecerile?
Am organizat-o ca bal mascat pentru tine, să fii mai în apele tale.
- Pur și simplu e prea riscant. - Regret să ți-o spun: în cercurile mele
am oameni mult mai importanți care fac lucruri mult mai rele decât tine.
Și păstrează secrete mult mai mari.
Nu trebuie să hotărăști acum. Trebuie doar să vii.
Adevărul este că deja porți o mască. Încerc să te ajut să ți-o scoți.
Febră n-ai.
Probabil trebuie doar să mă odihnesc.
- Trebuia să mă fi sunat. - N-am vrut să te deranjez.
Dar pe mătușa Stephanie n-a deranjat-o câtuși de puțin.
Mă mir că nu te-a pus să-i plătești benzina pe drum la-ntoarcere.
Te-a pus să-i plătești benzina?
- Grace? - Vin imediat.
Doar că-mi pare rău: era prima ta zi înapoi.
- Mi-a desenat peste tot. Mi-a... - Tu glumești.
Nu mi-a luat nimic în considerare. Nimic; nu i-a plăcut nimic.
Atunci...
- Cum te-a făcut asta să te simți? - Groaznic. Rușinată, nici nu știu.
Probabil încă nu știu cum funcționează tot procesul ăsta.
Tu știi că te sprijin, nu-i așa? În toate astea, în urmarea visurilor tale.
Mulțumesc.
Gen... mi-ai spune dacă ai simți că n-aș face-o, nu-i așa?
Ce tot spui acolo?
Nu, vreau să știi că-mi poți împărtăși ceea ce simți.
Bun. Deci mai bine ai pleca până se-ntoarce bărbatu-meu acasă,
fiindcă se va-ntreba ce cauți tu aici.
Ți-aș spune. Mulțumesc că m-ai întrebat.
A trebuit să comand la pachet, deci va dura vreo 30 de minute.
Ar trebui să treci pe la fiică-ta. A avut o zi cam proastă.
Serios?
Ștergeți?
- Salut. - Ai o secundă?
- Nu tocmai. - Avem o mică problemă acum.
Trebuie să-mi aduci returnările de taxe pe ultimii trei ani mâine la "Mona".
Ce se petrece?
Se pare că lucrurile nu vor fi pe cât de simple le credeam.
Îți trimit adresa. Trebuie să-nchid.
Sper că ți-e foame; cred că iar am comandat prea mult.
Mulțumesc.
Simon...
Cred că sunt gata pentru a doua rundă.
N-am dat de contabilul meu, el are toată hârțogăiala; ți-am adus tot ce aveam acasă.
Auzi... A primit Grace slujba aia?
A pomenit ceva de o prezentare sau ceva, cu mult în urmă.
A primit-o, nu-i așa?
Bravo ei.
Asta-i de acum patru ani. N-ai nimic mai recent?
De ce-ți trebuie, până la urmă?
Păi 90% din controale se pot rezolva dacă aduci documentele care trebuie.
- Le scrii un cec și gata. - Păi ai spus că poți anula totul.
Câți bani ai în clipa asta în contul bancar?
Cât "aveam"?
- Vreo 600. - De mii?
Șase. Sute.
- Ce cheltuieli lunare ai? - Ți le-am scris pe toate acolo.
"Cablu, chirie, servicii".
- Cât faci pe lună? - În medie? Vreo 15 mii.
- Am cheltuieli. - Da, ai cumpărat un scuter acvatic.
- Economii? Ai pus ceva pentru pensie? - Am 27 de ani.
Deci ai în plan să faci asta tot restul vieții?
Nu. Nu...
Am să mă cumințesc, îmi iau o slujbă de birou, o ipotecă, un monovolum.
Voi băga într-un plan de pensii private.
Ce spui: ție ți-a ieși grozav asta?
Ce-o fi văzut la tine?
Cred că ai cam văzut și tu la salonul de bronzat.
Bun.
Îți spun ce a văzut la mine..
Pe cineva amuzant, de viață.
Eu ascult. Pricepi? Viața lui Grace e plictisitoare - dar ea nu este.
Ce-o fi văzut în tine?
Ești un tip care așază capacul la toaletă?
Eu îi port de grijă, și fiicei noastre.
Tu nu-ți poți purta nici ție de grijă.
Ce ai putea tu știi despre a avea grijă de o femeie într-o relație de - cât, o oră?
Aveai, cât... 20, 25 de ani când te-ai însurat?
Când mă voi așeza la casa mea, voi ști exact ce vrea o femeie.
Tu ai ieșit din joc înainte de a învăța să-l joci.
Vrăjeli; au am progresat. Aia fac bărbații adevărați.
Te-ai însurat de tânăr fiindcă erai speriat.
Erai speriat de fete atunci și ești speriat de femei acum.
Și nu-ți vei asculta soția fiindcă te sperii de ce vei auzi.
Dacă sunt așa speriat... Atunci ce caut aici, acum?
Asta-i prea puțin și prea târziu, dacă mă întrebi pe mine.
Credeam că voiai să auzi adevărul.
Adevărul...
Adevărul?
Te-ar fi prins fiscul într-o bună zi, oricum.
- Deci, gata? - Gata.
Și, dacă aș fi în locul tău, aș investi într-un fond bun de pensii.
- Gândește-te bine ce faci. N-am terminat. - Ba am terminat.
Nu ești calificat să mă înveți nimic.
După ce luăm aia din drum, începem să punem cărămizile.
Bună. Scuze, aia nu poate fi scoasă.
Mersi, Marco.
Care-i problema?
E zid-portant, nu-l putem scoate, altfel compromitem structura.
Asta-i clădire mai nouă, deci e redundant. Îl putem scoate fără probleme.
- Nu, am verificat la primărie înainte... - Da, și va fi în regulă.
Încerc să-ți ofer ceva mai bun decât ai cerut.
E vreun motiv pentru care încerci să mă scoți complet din tot procesul?
Nu încerc să te scot. Încerc să-mi fac datoria.
Datoria mea era să proiectez un spațiu pe placul lui Patrick, iar tu îl schimbi.
Nu poți obține tot ce vrei. Așa-i în viață.
Abia ai terminat facultatea; ce ai putea ști tu...
Bun: hai să...
O putem lua de la capăt?
Ești liberă supă lucru? Am putea ieși la o băutură.
Cred că dacă am apuca să ne cunoaștem mai bine...
Ce s-a mai întâmplat cu ăștia doi? După emisiune... sunt încă împreună.
Lasă-l, dacă-i doar un pachet.
Salut.
- Pot intra? - Firește.
- N-am cablu. Nu trebuia să fii la școală? - Încă nu mă simt bine...
Nu voiam să fiu nevoită să trec iar pe la cabinet.
Deci ai chiulit?
Ai ceva de mâncare? Nu mi-am luat dejunul.
Știi, a trecut ceva de când eram eu în liceu.
Mă rog: nu așa mult. Încă mai țin minte unele chestii.
Trebuie să fi fost ceva efecte negative după cântecul ăla și cu întoarcerea ta.
Și am văzut ce-ai pus pe Facebook. E ca un altar: toți te adoră.
Pun pariu că tu o ardeai cu toți copiii meseriași.
Da, eram populară.
Dar mai ales fiindcă am fost prima din clasa mea care a luat-o la muie.
Nu ți-aș recomanda.
Oricum: brusc toți voiau să iasă cu mine, toate studiau cum mă îmbrăcam.
Cam așa... E acum și pentru tine?
Înainte, eram gen... ciudata. Și acum sunt...
Vizibilă.
Era nașpa când nu știa nimeni cum mă cheamă, dar era și mai ușor.
- Acum e o mare durere. - De burtă?
Știu că-i o schimbare, dar... E grozav că te bagă lumea-n seamă.
A fi popular în liceu te pregătește pentru viață.
Doar că trebuie s-o faci în condițiile tale.
Gen, cum?
Ce noroc ai că-s mătușă-ta...
- E cam zgomotos aici. - Ce...?
- Am zis că-i... - Știu. Glumeam numai.
Perfect.
- Deci ăsta-i genul tău de localuri? - În ultima vreme.
Numai ce m-am despărțit de iubit, încerc să revin în joc.
- Îmi pare rău. - Nu, am luat-o în alte direcții.
M-a cerut. Dar am doar 25 de ani. Cine dracu' mai face așa ceva acum?
Este...?
Știi, poate... Va fi greu să vorbim aici.
- Poate am putea merge... - Stai așa.
Dumnezeule.
E drăguț, nu? Și vine într-aici.
Grace, mă bucur că te-am găsit.
Voiam să te felicit.
Ai obținut slujba?
Am trecut pe lângă clădire să te salut și mi-au spus că ați venit aici la bar.
Grace, nu-mi faci cunoștință cu acest domn adorabil?
Da. Alex, Simon.
- Ceau, Alex. - Ceau.
- O plăcere să te cunosc. - Încântată de cunoștință.
Grace?
Nu-i aici.
- A ieșit cu o doamnă de la lucru. - Da, mi-a pomenit de asta.
- Tu mergi undeva? - Mă scoate la cină mătușa Steph.
Tu nu erai acasă. Mama nu era aici. Trebuia să mănânc.
- Păi ți-ai făcut temele? - Da, tată.
- Păi cum te simți? - Mai bine.
Ce-i?
Mă-ntorc până la zece.
(The Weeks - "Steamboat")
~ Mă irosesc prin mărețul Mississippi ~
~ Sperând că-mi iartă păcatele Dumnezeu ~
~ Pe vapoare pătate de lumina stelelor, Și un bogătaș își drege gâtul ~
~ Luând o-nghițitură din pahar ~
~ Pianul cântă mângâietor, Și fiică-sa strigă: "Dă-te de pe mine" ~
~ Nevastă-sa-i murise cu ani în urmă ~
~ Așa că el bea zile-n șir, Dar amintirile - ele rămân ~
~ Iar lacrimile curg ca alcoolul ~
Vineri, ora 22
Bine ați venit.
Știam că nu te poți ține departe.
- Abia am așteptat, de fapt. - Nu mai spune...
- Iar tu arăți adorabil. - Să vezi ce port pe dedesubt.
Absolut nimic.
Deci ar putea fi pe-aici fețe pe care le-ai recunoaște dacă n-ar fi acoperite.
Dar numele jocului e "discreția".
Trebuie că știi cum se joacă de-acum, nu?
- Să începem de-aici. - Cred că pot face asta de unul singur.
- Chiar aș prefera așa, de fapt. - Atunci chiar te rog.
Grijă...
- Prima călătorie. - Scuzați-mă.
- Iubito, am să-l împrumut puțin, bun? - Bun.
Dar promite că-l aduci înapoi. E așa nostim...
Scoate-o la aer și amintește-i regulile.
De ce te dai pe lângă toți musafirii mei? Iar aia? Era practic inconștientă.
Credeam că pentru asta era petrecerea.
Crezi că asta voiam să văd de la tine?
Ești aici pentru că ești cine ești, nu cel care crezi că vreau să fii.
- Voiam să-ți arăt că știu ce fac. - Dar nu știi.
- Asta-i atât de special în privința ta. - Adrianna!
Doar fiindcă porți o mască nu înseamnă că trebuie să fii cineva care nu ești.
Nu încă.
Ceau, Adrianna...
Văd că în sfârșit ești singur. Am încercat să te prind așa toată seara.
Cum vom sărbători acum?
Va trebui să mai amânăm.
Poate data viitoare.
- Deci voi două lucrați împreună? - Ziceai că ai trecut pe lângă clădire?
Zona aia de război e opera mea. Eu conduc renovarea.
- Tu cu ce te ocupi, Simon? - Lucrez în industria serviciilor.
Cunosc replica aia. Am fost chelneriță prin facultate.
- Și voi doi de unde vă știți? - E un vechi prieten; prieten de familie.
Așa e. Ne... Ne vedem tot timpul.
Exact. Deci nu te superi dacă rămân acum singură cu amica mea, nu?
- De fapt, eu sunt șefa ei. - Nu, încercam să ne cunoaștem mai bine.
Eu credeam că ne simțim tare bine. Putem vorbi de gips-carton și mâine.
- Ar trebui categoric să rămâi. - Nu, dar nu poate.
Trebuie să te calmezi, scumpo. Mă duc la toaletă, apoi mai iau un rând.
- Și nu pleca nicăieri. - S-a făcut.
- Ce dracu' faci? - Acordă-mi doar o clipă, da?
Nu, nu pot fi văzută afară cu tine. Cum îndrăznești să-mi dai așa de urmă?
Trebuie să vorbesc cu tine și acum nu-mi mai răspunzi la telefon.
- E ceva ce trebuie să știi. - Tu nu-nțelegi. Nu înțelegi.
Habar n-ai ce trebuie să știu. Da? Ce: mi-ai ascultat problemele? Și ce?
La fel face și coafeza mea. Du-te acum.
Nu mai face din astea, te rog. Te-am plătit; sfârșitul poveștii.
Da. Sigur. M-am prins.
Precis ești perfect fericită acasă acum.
Ce? Ce...
Salut, Patrick, Grace sunt. Scuze că sun așa devreme, avem o problemă aici.
Nu, n-are sens s-o suni pe Alex. Nu știu cum să-ți spun, dar...
nu cred că are măiestria necesară pentru proiectul ăsta și-ți spun exact și de ce.
- Așa: ce era atât de urgent? - Voiam să-ți împărtășesc ceva.
Astea vor fi câștigurile tale lunare acum că îți controlez eu contul.
Ăsta e un alt număr. A venit soția ta la mine.
Știai asta?
E o femeie tare șmecheră.
Este, într-adevăr.
Am fost informat cu ceva
Și ca sfătuitorul tău financiar, m-am gândit să-ți spun asta.
Dar înainte de a o face, dacă o fac...
Voiam să te întreb...
Chiar vrei să te pun la curent cu ce am discutat cu soția ta?
Nu te va face fericit.
Dar te pot asigura că voi avea grijă să nu-ți afecteze vreodată balanța.
Vreau să-ți spun adevărul, Charles.
Dar mă gândesc că nu ești curios de adevăr în sensul absolut al cuvântului.
Știu că ești curios ce fac eu cu banii tăi zi de zi,
Vrei să fii fericit.
Și mă gândesc că dacă ai ști tot ce știu eu acum, nu vei mai fi.
Vreau să văd cealaltă foaie, cea legată de nevastă-mea.
Cred că ai dreptate.
Nu toate parteneriatele necesită să ne spunem reciproc absolut totul.
Câtă vreme suntem amândoi fericiți.
Atunci ținem legătura.
Știi cum ne-am cunoscut - eu și nevastă-mea?
Era măritată cu prietenul meu cel mai bun.
O nebunie, nu?
- Asta-i casa mătușii tale? - Da.
Cum nicio mamă de la școala noastră nu lucrează,
n-avem unde s-o ardem în timpul zilei.
Mai vine cineva?
- N-aș crede. - Bun; meserie, mă rog.
Să punem ceva muzică.
- Da. - Da? Bine.
- Cum e să dai prima ta petrecere? - Cam ciudat, de fapt.
- Ești gata să-ți faci chestia? - Nu știu...
Haide, am vorbit aseară despre asta. Trebuie să-ți exerciți puterea, fată!
Vrei o dușcă de tequila?
Bun: întrebam doar.
Am văzut niște puștani strecurând beri. Încerc să fac pe meseriașa pentru tine.
N-aș putea-o lua cu ușurelul?
N-ai luat-o cu ușurelul la reprezentația care a făcut un star din tine, este?
Doamne, fii serioasă: "un star"?
Alo, lume bună, cine vrea să audă și restul cântecului Anikăi?
- Da! - Da!
Cel pe care nu l-a cântat până la capăt, cel pentru care a fost dată afară!
Și apoi a fost reprimită, fiindcă adevărul ei a biruit căca... rahaturile lor. Rahat.
- Da! - S-auzim!
- Chiar vreți s-auziți asta? - Da! Să-l auzim.
- Nu ne mai ține... - Cântă-l.
~ Nimeni nu-i perfect, deci nimeni nu-ncearcă ~
~ Orice-aș face nu-i destul, deci ce-mi mai bat capul? ~
Nu, ziceam ca metaforă. Nu o mască la propriu.
Te adresezi cuiva care vorbește în metafore; m-am prins.
Adică: soțul devotat, tatăl, consilierul financiar.
Asta-i partea pe care am arătat-o restului lumii.
Dar îmi dau seama că mai e o întreagă altă persoană sub aia.
Deci acum așa o vezi și pe Grace: purtând o mască.
Păi Simon zicea că voia sprijin în urmarea visurilor ei.
Cred că mereu crezusem că visurile ei erau să fie cu mine, să avem o familie.
~ Visasem că sunt în munți, unde fulgii cădeau... ~
- Și acum? - Când ne-am cunoscut, visul lui Grace
era să studieze designul la Florența, să ia bursa pe care o obținuse în facultate.
Iar eu am oprit-o de la aia.
Deci nu crezi că persoana cu care te-ai însurat e de fapt soția ta.
Cred că încearcă să fie, dar nu cred că aia e cu adevărat.
Sau, oricum, nu e în totalitate. Înțeleg: tocmai am trecut prin asta.
- Adică încă mai trec prin asta! - Păi ai întrebat-o despre asta?
Păi... cred că mă tem de ce aș putea auzi.
~ De ce nu vii puțin mai aproape... ~
Toți avem două laturi ale noastre, Neil. Unii chiar mai multe.
Pe unele nu le arătăm nimănui, doar nouă înșine.
Da, dar dacă... ne-am scoate amândoi măștile, să spun așa,
am putea să nici nu ne recunoaștem unul pe celălalt.
Poate ar trebui să le păstrați puse, deocamdată.
Măcar atunci încă mai știm cine suntem.
~ De ce nu vii puțin mai aproape... ~
~ Dacă vin mai aproape, aș putea cădea ~
~ Ca fulgul în apă și să dispar în ea cu totul ~
~ Vreau să cred, să cred ~
~ Chiar dacă știu că nimeni de-aici ~
~ Nu-i atât de pur ca zăpada spulberată ~
Traducerea: Reef